PÍSEŇ BLAT A LESŮ _
PÍSEŇ BLAT A LESŮ A Star Trek Fan production
Kapitánův deník, hvězdné datum 55905.34.
Při průzkumném letu na hranici zmapovaného vesmíru
naše loď narazila na přízrak minulosti.
Sonda, která ve 23. století málem zničila planetu Zemi, je zpět.
Její vysílání zcela vyčerpává naší energii.
Nařídil jsem evakuaci, s trochou štěstí doletíme na blízkou planetu třídy M...
A přežijeme.
No, stihli jsme to jen tak tak. Je na čase, jdeme, komandére.
Nerad bych se potopil i se svou lodí.
-Dejte mi minutu, kapitáne. Asi jsem na něco přišla, ještě tady...
No ano! Už vím, jak se se sondou spojit.
-Nemáme minutu, Karolíno, musíme… cože, o čem to mluvíte?
-Transmise sondy. Dekódovala jsem je.
Nesmysl. Vysílání sondy je zpěvem velryb, jak zjistil kapitán Spock.
A nedá se napodobit.
Země její útok před sto lety přežila jen díky přivezení kytovců z minulosti.
Neznáte historii? -Znám.
Jenomže ta se prostě neslučuje se zjevnými fakty.
Za poslední století došlo ke značnému pokroku v kryptoanalytice a komunikacích.
Žádný zpěv velryb, pane. Jde o něco jiného, něco…
nového a úžasného. -To myslíte vážně?
-Věřte mi. Kapitán Spock se mýlil. Já ne.
-Dobrá tedy. Ukažte, co umíte. Volejte sondu.
-Kanál otevřen, můžete.
-Tady federační loď Dakar.
Vaše transmise působí naší technologii kritické škody. Prosím odpovězte.
Odesláno, teď uvidíme.
Transmise ustaly. Skenují všechny naše systémy.
-I nás. Získali jsme jejich pozornost. Zachovejte naprostý klid, teď jsou na tahu.
-Dvě nohy, dvě ruce, hladká kůže,
pět smyslů, ale ne. Humanoidi, hrůza.
Proč jste nás volali, chcete vyhrožovat?
-Jsem kapitán Edgar Braun. A ujišťuji vás, že naše mise je mírová.
Kdo jste vy?
-Říkejte mi Mu.
Zastupuji Spojené impérium Luskounů a Mloků.
-Tak přece, žádné velryby.
-Co to mumláš, lidoope? Jaké ryby?
-Promiňte, ale kdysi jste navštívili naší soustavu a vysílali.
Píseň oceánu. -Prosím?!
Vy jste si mysleli, že naši krásnou civilizaci zastupuje nějaká velryba?
Taková drzost, taková...
A já se tu nechám urážet, jak lidská maškara.
Mám toho dost, já to nebudu dělat!
Ne, musíš se uklidnit, klídek Mu.
Splníš misi, vyhladíš lidstvo, sníš pár mravenců, slunce, stromy…
-Omlouváme se.
Už víme, že šlo o omyl.
Rozluštila jsem váš signál. Jste děti blat a lesů, je to tak?
-No komandére… -Nechte jí, má pravdu.
Alespoň vaše samice mají záblesk inteligence.
-Díky. Ale naše dávná chyba se dá pochopit.
Přeci jste odletěli, když vám kytovci odpověděli?
-Hloupost. Prováděli jsme preventivní úder proti lidstvu,
abyste už nenapáchali víc škod.
Bohužel, než jsme stihli úkol dokončit, museli jsme se vrátit na domovskou planetu.
Bránit poslední výspu naší říše proti vašim výtvorům!
-Výtvorům? -Borgům!
Kosmickým zombiím, ty barbare!
Když do té vaší nanicovaté soustavy přiletěla bytost V´Ger,
bylo to mírumilovné mechanické stvoření.
Zamořili jste ho dvěma humanoidy a jaký je výsledek?
Ultimátní uživatel. Lidská kybernetická noční můra! Borg!
-Ne, to přece není možný.
-Váš vypečený kolektiv likvidoval všechny civilizace v naší části vesmíru.
Museli jsme se stáhnout až do jiné galaxie.
Humanoidi jsou jak živelná pohroma. A lidé nejhorší.
Čemu nerozumí, to zničí nebo pohltí.
Tuhle rozpínavost musíme zastavit.
-Ale to není pravda! Máme úctu ke všemu životu.
-Vážně pane?
Právě jsme zjistili, že jsme přímo zodpovědní
za nejničivější druh v mléčné dráze.
-Ale pokud je to tak, jedná se o kosmický omyl!
Moment, počkejte moment,
chcete říct, že jste nevěděli?
že jen náhodou?
-Obávám se, že už to tak bude.
Skenovali jste naše záznamy. Podívejte se znova.
Borgové jsou i naši nepřátelé, chtějí nás asimilovat, jako chtěli vás.
-No to se povedlo!
Takže a oni teď zatápí vám?
Vy jste skutečně neskuteční!
-Já nic nechápu.
-Jasně že nechápeš, humáči!
Tomuhle snad ani náš císař neuvěří...
Teď vážně.
Vždyť vy jste vlastně neškodní. Stačí se držet dál.
-Takže žádný další preventivní úder?
-Chytrá samička. Letím domů.
Vaši loď nezničím, a ani ty maličké okolo.
Pod jednou podmínkou! Nikomu ani slovo.
Čím méně opic o nás bude vědět, tím líp.
I když, možná bych si to měl pojistit.
Laskavě se podívejte semhle…
-To není nutné. Budeme mlčet.
-Je to ve vašem zájmu.
Dobrá, nechám vás jít. Příště pozor.
-Rozumím. Sbohem, Mu.
Navzdory tomu, co si myslíte, rád jsem vás poznal.
Vaše věc. Žijte si blaze, človíčkové.
-Lodní energie se obnovuje,
Kontaktuji záchranné čluny a stahuji je zpět.
-Výborně. Nu, to byl skutečný zážitek.
Měla jste pravdu. Žádná píseň oceánu.
-Luskouni a mloci. Píseň blat a lesů.
-Úžasný příběh. Škoda, že ho nikdo neuslyší.
Kapitáne?
-Zapište do deníku, že sonda náhle změnila kurs a odletěla neznámo kam.
-Lež? -Opomenutí. Vždyť se tak stalo.
Jenom pokus o kontakt a jeho výsledek zapomeneme zmínit.
-To ale pane… -Dal jsem MU slovo.
-Přejete si snad válku s mloky, komandére Čapková?
-Samozřejmě že ne.
Měla jsem možnost trochu nahlédnout do jejich systémů. Prohráli bychom.
-Taky si myslím. Navíc, je tu zodpovědnost k historii.
-No právě, teď když víme, jak vše bylo, neměli bychom alespoň tohle…
Co? Chcete nakráčet na velení flotily a říct,
vážení, promiňte, ale kapitán Kirk nejen že nezachránil Zemi před sondou,
ale ještě zapříčinil vznik borgského kolektivu?
-Tak takhle bych to hned neříkala.
-A co byste říkala? -Tak, třeba hádejte, co se nám stalo.
-Jde o kapitána Kirka a jeho posádku! Legendy.
Nebyly snad i vašimi vzory?
-Byly. -Jasně že jo.
Protože své odvážné cesty podnikali s nadšením.
A nás donutili, abychom byli nadšení taky.
A my jsme. Nedlužíme dalším generacím, aby legendy zůstaly bez poskvrny?
Karolíno, co myslíte?
-Myslím, že sonda náhle změnila kurs a odletěla neznámo kam.
-Tak vidíte. A teď dohlédněte na přistání člunů. Budu v kajutě.
Rozkaz, kapitáne.
A Karolíno, dobrá práce. Děkuju.
(dobrá práce?)
Scénář a režie
Produkce
Koprodukce
Hráli
Kamera
Střih a postprodukce
VFX a colorgrading
Make-up a masky
Mistr zvuku
Hráli
Štáb
Kulisy
Poděkování
Poděkování patronům
Titulky: Vladimír "Jacob" Novotný, FSFilm Překlad: